Překlad: Yusek Korekce: Mejsy
Stůj nebo střelím!
Ne!
Jmenuju se Tokio.
Ale když tohle začalo, tak jsem se takhle nejmenovala.
MÍSTO POBYTU PODEZŘELÉ NEZNÁMÉ PŘEPADENÍ SE TŘEMI MRTVÝMI
Tohle jsem byla já.
A toto byla moje životní láska.
JEDEN Z ÚTOČNÍKŮ ZASTŘELEN
Když jsem ho viděla naposledy,
nechala jsem ho v kaluži krve s otevřenýma očima.
Udělali jsme 15 čistých přepadení,
ale míchat dohromady lásku a práci nikdy nefunguje.
Takže když ten hlídač vystřelil, bylo zapotřebí změnit profesi.
Ze zlodějky na vražedkyni.
A takhle začal můj útěk.
Svým způsobem už jsem byla taky mrtvá.
Nebo téměř mrtvá.
Jedenáct dní jsem se schovávala
a moje fotka zdobila zdi policejních stanic po celém Španělsku.
Napařili by mi třicet let.
A já vážně
nejsem ten typ, který by stárnul ve vězeňské cele.
Já radši utíkám.
Tělem i duší.
A když tam nemůžu dostat své tělo,
tak unikne aspoň má duše.
Neměla jsem čas a musela jsem vyřešit důležité věci.
Vlastně jen jednu.
Ano?
Mami?
Holčičko moje!
Jak se máš, zlatíčko?
Co se děje?
Nekoukala ses na zprávy?
Všechny ty věci, co o mně říkají.
Samozřejmě že jsem se na ně koukala.
A víš co?
Přemýšlím, že se vydám na cestu.
Možná se přihlásím na čínskou loď.
Jako kuchařka.
Neříkala jsi, že neumím udělat tortillu? Takhle se to naučím. Co tomu říkáš?
Já nevím, zlatíčko.
A co když tam jedí jen čínská jídla?
A co tahle cesta znamená?
Že už tě nikdy neuvidím?
Nemluv nesmysly.
Samozřejmě že mě uvidíš.
Koupím ti lístek, abys mě přijela navštívit.
Navštívit kam?
Na hřbitov?
Jsi sama?
Mami, jsi sama?
Ano.
Tak běž ven, jako kdybys šla do obchodu.
A já si tě najdu.
A ten den, kdy jsem měla jít na jatka,
se objevil můj anděl strážný.
Ale člověk nikdy stoprocentně neví, jak takový anděl strážný vypadá
a určitě by ho nenapadlo, že bude sedět v Seatu Ibiza
z roku 1992.
Promiňte, můžete na okamžik?
Ne.
Vaření na čínské lodi má jen jednu výhodu.
Nemusíš mýt nádobí.
Na chvíli jsem myslela na Číňany
a taky na to, že nesnáším lidi, kteří plivou.
- Kdo seš, policajt? - Počkej, počkej.
Chystáš se na jatka, budou tam na tebe čekat.
Už šest dní tam mají auto…
Proč bych ti měla věřit?
A takhle jsem poznala Profesora.
Když jsem mu mířila bouchačkou na koule.
Můžu?
Na vztazích je dobré to,
že člověk zapomene, jak vlastně začaly.
Můžu?
Jsou u tvojí mámy doma.
Proto jsem ti přišel pomoct.
Chtěl bych ti něco nabídnout…
přepadení...
jedinečné.
Hledám lidi, kteří...
Kteří nemají co ztratit.
Co bys řekla...
na 2,4 miliardy euro?
Takové přepadení ještě nikdo neudělal.
Ani v New Yorku, ani v Londýně, ani v Monte Carlu.
Takže když se moje fotka zase dostala do novin,
aspoň to bylo kvůli největšímu přepadení v historii.
Vítám vás.
A...
A děkuji, že jste přijali tuto...
Tuto pracovní nabídku.
Tady teď budeme žít, daleko od každodenního ruchu.
Pět měsíců. Pět měsíců, které strávíme studiem,
- jak nehnout ani prstem. - Jak pět měsíců?
Jsme snad padlí na hlavu?
Lidé stráví studiem řadu let,
aby měli plat, který se ve většině případů
ani nedá považovat za plat, protože je to mizernej plat.
Co je to pět měsíců?
Přemýšlením nad tímhle jsem strávil...
daleko víc času.
Abych už v životě nemusel pracovat.
Ani vy,
ani vaše děti.
Dobře.
Zatím se ještě neznáte a chci, aby tomu tak bylo i nadále.
Nechci žádná jména,
ani osobní otázky,
a samozřejmě ani žádné vztahy.
Chci, aby si každý vybral jméno, něco jednoduchého.
Můžou to být čísla, planety, města...
Třeba "Pan 17, Slečna 23".
Tak to je špatný začátek. Já si nepamatuju ani svý telefonní číslo.
Právě proto ti to říkám.
A co planety?
Já bych mohl být Mars, tohle je Uran.
Nebudu Mars, na to zapomeň.
- Co je ti, Urane? - S ničím se to nerýmuje.
- Budou to města. - Zůstaneme u měst.
Dobře.
A takhle jsem přišla ke jménu Tokio.
Ten, co se mi zírá na zadek, je pan Berlín.
Je na něj vydán zatykač.
27 přepadení. Klenotnictví, aukční síně a auta převážející peníze.
Jeho největším úspěchem bylo Champs-Élysées v Paříži.
434 diamantů.
Je jako žralok v bazénu.
Můžeš se s ním koupat, ale nikdy nejsi v bezpečí.
A byl velitelem celého přepadení.
Ten, co kašle je pan Moskva.
Začínal jako důlní kopáč v Asturii.
Pak pochopil, že kopáním směrem vzhůru se dostane mnohem dál.
Šest kožešnictví, tři hodinářství a družstevní záložna v Avilés.
Umí zacházet s autogenem a s jakýmkoli průmyslovým nářadím.
Ten, co sedí za Moskvou je Denver, jeho syn.
Drogy, zuby, zlomená žebra.
Král rvaček na diskotékách.
Horká krev.
V dokonalém plánu je jako časovaná bomba.
Rio. Moje slabost.
Je jako Mozart, ale s počítači.
Programuje od šesti let a ví všechno o alarmech a elektronice.
Ale na ostatní věci je trochu nepraktický.
A tamhle jsou siamská dvojčata, Helsinky a Oslo.
I ten nejpromyšlenější plán potřebuje vojáky
a kdo může být lepší než dva Srbové.
Možná i přemýšlejí, ale upřímně:
to se nikdy nedozvíme.
Nairobi,
zatvrzelá optimistka.
Padělá bankovky už od třinácti let.
A teď je naší kontrolorkou kvality.
Je možné, že je šílená, ale je tak zatraceně vtipná.
Pomyslete si, že každý den o nás budou mluvit v televizních novinách,
a že každá rodina v téhle zemi se bude ptát,
co asi teď děláme.
A víte, co si budou myslet?
Budou si myslet: "Ti hajzlové. Kéž by to napadlo mě".
Profesor.
Žádná minulost, žádný záznam v trestním rejstříku.
Když si naposledy měnil občanku, bylo mu 19 let.
Tak jako tak je to duch. Ale hodně inteligentní duch.
Nebudeme krást...
ničí peníze
a tím jim budeme sympatičtí.
Tohle je základ úspěchu. Musíme mít veřejnost na své straně.
Budeme záporní hrdinové všech lidí.
Ale dávejte si velký pozor,
protože ve chvíli, kdy se objeví jediná kapka krve, a tohle je velice důležité,
pokud bude jen jediná oběť,
přestaneme být jako Robin Hood
a jednoduše se z nás stanou zatracení hajzlové.
Profesore.
Slečno Tokio.
Co máme vykrást?
Státní tiskárnu peněz a cenin.
LA CASA DE PAPEL 1. díl - Uskutečnit domluvené
DEN PŘEPADENÍ PÁTEK 8:35
Kdo vybíral ty masky?
- Co je s nima? - Nenahání strach.
Ve filmech mají lupiči masky, které nahánějí strach.
Jsou to zombie, kostlivci, smrtka, co já vím.
Ručím ti za to, že blázen se zbraní v ruce nažene víc strach než kostlivec.
- Už dost. - Kterej vůl tam namaloval ten knírek?
Dalí, synu, španělský malíř. Byl dost dobrej.
- Malíř? - Ano.
- Malíř, kterej maloval? - Jo.
Víš, co nahání kurevskej strach?
Kreslený postavičky pro děcka. To nahání strach.
Jaký postavičky?
Goofy, Pluto, Mickey Mouse, tihle všichni.
Chceš říct, že větší strach nažene myšák s velkejma ušima?
- To teda jo, vole! - Chceš, abych ti nafackoval?
Mám pravdu. Poslouchej.
Když kamkoliv vejde borec s bouchačkou a maskou Mickeyho Mouse,
lidi si budou myslet, že se zbláznil,
že dojde k masakru. A víš proč?
Protože zbraně a děti
jsou věci, který nejdou dohromady, tati.
Jo nebo ne?
Takhle by to bylo nebezpečnější,
víc zvrácený.
Takže maska Ježíše Krista by nahnala větší strach, je víc nevinný.
Proto se říká, že je to divný jako Kristus se dvěma pistolema.
- Nebo svatej se dvěma pistolema. - To je jedno.
Bylo evidentní, že v téhle skupině chyběly ženy.
Žena dokáže strávit dva dny výběrem bot na svatbu,
ale nikdy by neztrácela ani minutu výběrem masek pro přepadení.
Všechno, co jsme plánovali, začínalo právě teď,
a v následujících desetinách sekund jsem myslela na všechny nevinný lidi,
jejichž životy uvíznou na mrtvém bodě.
SILNICE E-80
Profesor věděl, že jediná možnost, jak se dostat do Státní tiskárny cenin
je se třemi tunami vojenského arzenálu.
To se muselo provést v kamiónu, který vjížděl každý týden do budovy
s novými rolemi papíru, na který se tiskly bankovky.
A tohle jsme se chystali udělat.
Přijet přímo doprostřed výrobny v doprovodu policie.
Ve Španělsku je cokoliv doprovázené dvěma policejními auty
něco silně chráněného.
Ale když jim zabráníte v jakékoli možnosti
komunikace přes rádio nebo telefon
a budete 26letým klukům mířit pěti útočnými puškami na hlavu,
tak ať budou sebelíp ozbrojení,
stane se jim to samé, co by se přihodilo komukoliv z nás.
Řekl jsem, abys vystoupil z auta, sakra!
Poserou se strachy.
Budeš dělat, co ti řeknu!
Odvaha i hrdinství má svou cenu
a ta je větší, než 1600 euro měsíčně,
kolik pobírá kluk v uniformě...
Otevři dveře kamiónu, slyšíš?
...nebo kamioňák.
Otevři je, kurva!
Kdyby ti muži měli v zadní části kamiónu svojí dceru, nikdy by ho neotevřeli,
ale komu záleží na několika rolích papíru pro bankovky s vodoznakem?
Rychle, rychle!
Dělej, sakra!
Pohyb, pohyb!
Tady se posaďte. A vy tři se teď uklidníte.
A jestli ne, tak dostanete kulku do hlavy.
Budete řídit s pistolí přitisknutou k ledvinám.
Takže až se s vámi spojí rádiem, aby věděli, jak to jde,
v klidu odpovíte, jako by se nic nedělo.
Je to jasné?
A uprostřed toho zmatku s bouchačkama
jsem si vzpomněla, že včera v noci jsem byla požádána o ruku
a že bych raději upřednostnila jiné plány.
Ale když se nad tím zamyslíte, nikdy nenajdete vhodný den na přepadení.
Teď už víš, co máš dělat.
Nespouštěj tu holku z očí.
Nemůžeme si dovolit žádné chyby, jasné?
Je jí 17 let.
Myslím, že ji zvládnu.
MŮŽU SI K TOBĚ PŘISEDNOUT?
JASNĚ
Ahoj.
Nechceš se mnou chodit?
Dobře. Nechám tě na pokoji.
Ne, ne, ne.
Nad tím nemusím vůbec přemýšlet.
Chci říct, jo.
Tak jsme tady.
Půjdeme přímo do muzejního vestibulu, kde...
Pedro, udělej mi laskavost. Nechovej se jako ve třídě.
Půjdeme ven v řadě za sebou, projdeme přes dvoje dveře...
A tohle je průčelí Státní tiskárny cenin.
Jehňátko přichází.
Výborně.
Berlíne, jsi na řadě.
STÁTNÍ TISKÁRNA CENIN 10:16
Pozor na to, co děláš.
- Jak to jde, Javi? - Kde je Rafita?
Vyměnil si směnu.
Takhle je to dobrý. Jen klid.
Jdeme dovnitř.
Pomalu.
Tohle je důležité. Jakmile nám dají akreditace...
Pověsíte si je na krk.
Musí být na viditelném místě během celé prohlídky, rozumíte?
Neotáčej se.
Když jsi nablízku, tak se mi těžko dýchá.
Tak se pořádně nadechni,
protože za devět měsíců se ti teprve zastaví dech.
Můžete jet.
Ať je dobře vidět během celé prohlídky.
Akreditaci si pověste na krk. Ztište se.
Berlíne, první kamera, nalevo.
To mi k tomu nic neřekneš?
Říkám ti, že jsem těhotná a ty seš naprosto klidnej!
Co mám dělat? Zavolat ženě, říct jí, aby vzala děti,
že to půjdeme všichni oslavit? Pane bože!
Dál, dál.
Tokio, připrav se.
Jo!
- Alarmy odpojeny. - Teď.
Dál, dál.
Sám jsi včera říkal, že jste na tom špatně,
že už to s ní nemůžeš vydržet, že máte problémy.
Máme problémy jako kterýkoliv jiný pár, Mónico,
jako kterékoliv manželství se třemi dětmi, nechci se rozvést.
Mónico, mám tři děti,
všechny ze zkumavky.
Už dvacet let nám to s ženou nejde, jsem neplodný
a teď na mě přijdeš s tímhle.
Musíš být Šiva, bohyně plodnosti.
Co tím chceš říct?
Nepřišla jsem si sem pro peníze.
Ani kvůli rozvodu.
A už vůbec ne kvůli testu otcovství.
Myslela jsem, že mě miluješ.
A...
Zdálo se mi to jako dobrý nápad.
Těžký zasadit to do našich životů, ale...
Byla to úžasná představa.
Poslouchej!
Co? Chceš vědět, co udělám s tvým dítětem?
- To přece chceš, ne? - Poslouchej mě, neukvapuj se.
Ani hnout!
Ani hnout.
Ani hnout! Nebo tě zabiju!
- Co se to děje? Dělej něco! - Ruce vzhůru!
Jděte ven!
Pohyb, pohyb!
Rychle!
Jdeme, jdeme!
Dělejte!
Ano, ano!
Do prdele.
Jdeme, jdeme.
Tudy. Pojďte.
A toto úžasné schodiště, z mramoru a žuly...
Ani hnout!
Ani hnout! Jdeme!
Zpátky!
- Prosím vás, ne! - Profesore, máme problém.
Nevidím jehňátko.
Nevidím ho, sakra!
Slečno Parkerová,
kam jste se poděla?
Počkej.
- Prosím! - Jdeme! Tamtudy!
Přestaň, přestaň.
Dobře.
Dobře, dobře.
Jdu na to moc rychle. Já vím.
Zvěčníme to?
Uděláme si fotku tvým mobilem.
Sakra!
Tady? To se moc nehodí, ne?
Je to náš první den.
Moc ti to sluší.
Já tu holku nevidím. Nevidím ji, sakra.
Rozepni se. Rozepni se a tvař se trochu sexy.
Je to tvůj mobil. Když budeš chtít, tak ji můžeš smazat.
Tohle je pro nás, pro tebe a pro mě.
Tak pojď.
S touhle fotkou budeš hvězdou celýho internetu.
Dej mi ten telefon! Dej mi ho!
Dej mi ten telefon!
Dej mi ho!
Dej mi ten telefon, kurva! Dej mi ho!
Dej mi ten telefon!
Tak zaprvé...
Dobrý den.
Já tady tomu velím.
A ze všeho nejdřív...
se vám chci omluvit.
- Takhle zakončit týden se fakt nehodí. - Mobil.
Ale jste tu jako rukojmí.
Mobil.
Pokud budete poslouchat, zaručuji vám, že z toho vyváznete živí.
- Jméno. - Alison Parkerová.
- PIN. - 2078.
Mobil.
Uklidni se.
PIN.
Na co potřebujete PIN?
Řekneš mi ten zkurvenej PIN nebo ti ten telefon narvu do prdele. Tak co?
V kolikátém jsi měsíci.
V osmém.
- PIN. - 1234.
Vypadáš jako chytrej chlap, ale máš tak debilní PIN. Takovej vůl! Jméno!
- Arturo. - Arturo čí?
- Arturo Román. - Arturo Román, výborně. Arturito.
Jste naše propustka na svobodu, takže vás budu chránit.
Dej mi ruce. Uvolni se.
Uvolni se.
Jak se jmenuješ?
Ariadna.
Pojď za mnou. Pojď.
Neboj se.
Cítíš moje ruce?
- Jsou to ruce monstra? - Ne, ne.
Protože nejsem monstrum.
Přesně vím, jak se cítíš.
Sucho v puse, máš pocit, že se dusíš...
Musíš se uklidnit. Dýchej.
To je ono. Prosím, dýchejte všichni se mnou.
Dýchejte.
Pomalu, pomalu.
Buď zodpovědná za svoje dýchání. Výdech.
To je ono.
Slečna Mónica Gaztambide, prosím?
Nehýbej se. Prosím tě, nehýbej se.
- Buď zticha. - Nehýbej se.
Buď zticha.
Slečno Mónico Gaztambide,
byla byste tak laskavá a udělala krok dopředu?
To jsem já.
Seš dobrej, tati.
Seš fakt borec.
Tady se musí skvěle spát, tati.
Tady se musí luxusně spát.
Tati, tati, tati!
Píchat. Tady, bum!
Bum, bum...
Přestaň ze sebe dělat debila a pojď makat. Dělej.
Tohle tak krásně voní!
Voní to líp než pečený jehně, tati, líp než pečený jehně.
- Pojď si sem lehnout. - Tak dělej!
Kdy jsi měl takovouhle postel?
V lochu si takovou neměl.
Všiml sis, kde jsme, tati? Jsme strašně dobří.
Pleteš se, kamaráde.
Jsme nuly.
Umíš vůbec něco?
Pracoval jsi někdy?
Poslal jsi někam svůj životopis?
Nech toho.
Životopis?
K čemu mi je životopis?
Aby tě dostal z věznice Alcalá Meco?
Myslíš, že jsem na to pyšnej?
Dvanáct let pendluju z vězení a do vězení.
A víš proč?
Proč?
Protože nejsem moc chytrej, synu.
A ty taky ne.
Ale téhle akci velí někdo jinej.
Když budeme mít štěstí a nebudeš ze sebe dělat debila,
vyjdeš odtud a budeš ve vatě až do konce života.
- Nebudu se sebe dělat debila. - Tak dělej.
Dej to tam.
Chci, abyste to vzala a přesvědčila je,
že máme zavřeno kvůli technické závadě. Rozumíte?
Ano.
Nezbývá mi nic jiného, než namířit na vás zbraň.
- Cítíte ji? - Ano.
Dobře.
Teď.
Státní tiskárna peněz a cenin, prosím?
Ne, bohužel vás v tuto chvíli nemůžu spojit s panem Arturem.
Spadl systém.
Ne, nemůžu mu říct, ať jde nahoru.
Ne, nemůže jít nahoru a vzít ten telefon, ne.
Ne, to nepůjde.
Ne, protože...
Prostě ne, protože nevím, kde právě teď je.
Nevím, jestli je v továrně, v muzeu,
v kavárně nebo kde já vím! A navíc, není to má práce, slečno!
Tohle byl výstup hodný Oscara,
slečno Gaztambide.
Po dvaceti minutách uvnitř jsme začali navazovat spojení
analogové komunikace, abychom mohli mluvit s Profesorem.
Bez mobilů, bez rádiové frekvence, aniž by nás někdo slyšel.
Zapečetili jsme dveře a alarmy se nespustily.
Byli jsme jako by mimo čas,
aniž by někdo věděl, že jsme se zmocnili Státní tiskárny peněz a cenin.
A v tomhle sladkém tichu před bouří,
nám to prostě připadalo
jako obyčejný den.
Ty seš ale fešák.
- Kdo je to? - To jsem já, pusť mě dovnitř.
Río, přistihne nás Profesor a zabije nás, víš o tom?
Já vím, já vím. Musím s tebou mluvit. Posaď se.
- Co se děje? - Posaď se, sakra.
Co se děje?
Zítra je přepadení.
A nemáme nejmenší ponětí o tom, co se stane.
A proto chci, abys věděla, že to s tebou myslím vážně
a dobře vím... zkrátka...
že jsi starší a...
a že třeba hledáš... nějaký vážnější vztah.
Proto ti chci něco dát.
Nekoupil jsem ti prstýnek, protože jsme tu zavření,
ale až odsud odejdu, tak ti dám pořádnej šutr,
že si budeš muset nechat tu ruku odvézt na kolečku.
Co je to?
Zásnubní štítek?
Teď aspoň budeš vědět, jak se doopravdy jmenuji.
Ale to je přece zakázaný.
No tak se na to nedívej.
Ale je to tvoje.
Jak ti to jen říct?
Šlo nám to spolu moc dobře, rozumíš?
Skvěle.
Pár nocí jsme si užili...
Jak to pár? Všechny, sakra, všechny. Aspoň čtyři, pět...
Vážně...
si nemyslím, že jsme ideální pár.
- Nepícháme dobře? - Ale jo, dobře, skvěle.
Tak to je dobrý začátek, ne?
Ale k tomu, abychom byli pár je zapotřebí něco víc než jen píchat, ne?
To říkáš, protože jsem o 12 let mladší?
Budu mít 300 miliónů euro, ne?
Nejsem malý dítě, jsem do konce života zajištěnej.
- Vážně, Río, kéž bychom... - Jaké kéž bychom?
Byla tam láska. Byla tam láska, byl jsem tam i já.
Je v tom někdo jinej?
Už ne.
Podívej se, Río,
až tohle všechno skončí, možná společně pojedeme na Tahiti
a uvidíme, jestli to bude fungovat, ale zítra chci myslet jen na jednu věc:
aby mě nezabili.
Río.
Río, ne.
Ne, ne.
Jeden mobil jsi nechala zapnutý.
Tak ho vypni.
Trezor otevřen.
Nasaďte si vesty a připravte se na výsadek.
Až budete připravení, spustíme alarm.
Berlíne, jsme připraveni na otevření dveří.
Rukojmí, v rámci vlastní bezpečnosti, udělejte všichni tři kroky vzad!
Ještě trochu. To je ono.
Výborně. Všechno dobře dopadne.
A teď všichni společně.
Hej! Jen klid.
Jen klid. Vidím tašky.
Jsou plné peněz.
Teď vypadnou a tady se nic nestalo.
Máme tady 10-33 ve Státní tiskárně peněz a cenin.
Z24 je na cestě. Budeme tam za dvě minuty.
Dvě minuty.
Proč se spustil alarm?
Nevím.
Jen tam stojí a nic nedělají, tomu nerozumím.
- Proč nevezmou peníze a nejdou pryč? - Nevím!
Minuta a 40 vteřin.
Minuta...
Jak se jmenuješ?
Arturo.
Arturo, že?
Ano. Ne, ne, já nic neviděl!
Přísahám, že jsem nic neviděl. Nic jsem neviděl!
- Podívej se na mě. - Nic jsem neviděl.
No tak, Arturo, podívej se na mě.
Jen se na mě podívej.
No tak, dělej.
Díváš se rád na filmy?
Tak díváš?
Moc... Moc rád.
A všiml sis, že v hororech
se vždycky na začátku objeví
nějakej borec jako ty a říkáš si:
"Ten smrdí krchovem",
- a později nezklame? - Ne...
Vždycky umře.
Arturo, věř mi,
ty smrdíš krchovem.
Z24 centrále: Budeme tam za 30 vteřin.
30 vteřin.
Hlavní je, aby policie neměla ani nejmenší ponětí, co děláme.
Přesvědčíme je, že jsme sem přišli krást,
že nás překvapili, když jsme utíkali s penězi a všechno se podělalo.
Pak jsme vytáhli zbraně, začali jsme střílet
z bezprostřední blízkosti a neměli jsme jinou možnost...
než ustoupit.
Takže,
aniž bychom někoho zranili,
jsme se dostali dovnitř.
Ať si myslí, že jsme tu obklíčení jako krysy.
Ať si myslí, že improvizujeme.
Teď!
- Tokio! - Tokio, počkej! Jdeš moc brzo!
Tokio!
Jít ven, položit peníze, vystřelit na zem a vrátit se.
Slyšela jsem to aspoň třicetkrát.
Ale Profesor nám neřekl, že oni na nás budou taky zblízka střílet.
Río, Río!
Do prdele!
Vole, hůř to začít nemohlo! Hůř to začít nemohlo!
Kurva!
Okamžitě pošlete posily. Žádám o okamžité posily.
Do Státní tiskárny peněz a cenin.
Jsme pod nepřátelskou palbou. Jeden policista je raněný.
Opakuji, jeden policista je raněný.
Kulka z M16 letí rychlostí 3510 km/h.
Je rychlejší než rychlost zvuku.
Takže když tě střelí do srdce,
ani neuslyšíš kulku, která tě zabila.
Takhle jsem věděla, že jsem to celý podělala,
v tisícině vteřiny
stejně jako vždycky.
Překlad: Yusek Korekce: Mejsy