Překlad: Yusek Korekce: Mejsy
- Čekám na instrukce. - Jednoho únosce mám na mušce.
Co to sakra děláte?
- Jsou tady odstřelovači! - Klekni si!
Míří na ně.
- Dejte mi svolení. - Popraví je.
- Chystají se střílet. - Požaduji povolení k palbě.
- Dejte mi svolení. - Popraví je.
Jděte na to.
- Kondore 3, zahajte palbu. - Za tebou!
SOBOTA 18:00 h
Překlad: Yusek Korekce: Mejsy
Výborně! Výborně, pane Torresi. Výborně.
A teď změníme sérii, ano?
Změníme písmo, ano?
Jinou zemi, jo. A neodmlouvejte. Dělejte.
Helsinky! Běž dolů, dělej!
- Jak jsme na tom? - Jeden těžce zraněný. Běž, běž!
Zabili jste ji, vy svině!
Rychle.
Vodu, vodu, prosím.
Vodu, prosím. Vodu.
Díky. Arturo, drž se! Río, Río!
Alkohol, alkohol.
Tu ruku musíš dát pryč.
Raquel.
Bývalí zaměstnanci Státní tiskárny peněz a cenin
odhalili identitu osoby, kterou zranila policie.
Je to Arturo Román, ředitel pobočky,
který byl zraněn policejními jednotkami,
když se pohyboval na střeše společně s únosci.
Tyto události se staly po 32 hodinách
od začátku přepadení.
32 HODIN OD PŘEPADENÍ
Potřebuji mluvit se svou ženou, prosím.
Potřebuji mluvit se svou ženou.
Říká se, že když jsme na smrtelné posteli,
konečně jsme schopní vidět náš život jasně.
A Arturo Román, jenž krvácel na stole,
čekal přesně na tohle: na jasnozřivost smrti.
Přijít konečně na to, kdo byl jeho životní láskou.
Laura, žena s níž strávil čtrnáct let
ve svazku manželském,
nebo Mónica, jeho sekretářka a milenka,
s níž opět pocítil mládí.
Bohužel jediná jistota, kterou v tu chvíli Arturo měl,
byla, že pokud mu nevytáhnou kulku,
umře dřív, než tohle dilema vyřeší.
A popravdě,
naše kurzy první pomoci nezaručovaly nikomu přežití.
Dolní dutá žíla.
Pravá ledvina.
Levá.
Mezenterium.
Pravá plíce.
Levá.
Tohle je srdce.
Žíla.
Pravá a levá podklíčková žíla.
Brachiální žíla.
Pažní žíla.
Vnitřní krční žíla.
Vnější krční žíla.
A červenou jsou hlavní tepny.
Počkej, počkej.
Tak hele.
Chceš, abychom se naučili medicínu takhle, s dvěma fixama?
Když někoho postřelí, nebude moct jít do nemocnice.
Budete si muset poradit tam uvnitř.
- To je zkurvená sebevražda. - Drž hubu.
Jedna věc je být zavření v téhle pasti na myši.
- A druhá věc pozabíjet se navzájem. - Denvere.
Učíme se, jak vytáhnout kulku.
Nedělej z toho drama.
Není to tak těžký. Vezmeš pinzetu a vytáhneš kulku, aniž bys to posral.
- A je to. - Když tě střelí, tak seš v hajzlu.
Jestli mě střelí, odvezete mě do nemocnice.
Odpověď zní: "ne".
To budu radši kulhat, ale na svobodě,
než být ve vězeňské cele zdravá jako řípa.
Nikdo nevyjde ven.
Každý z vás je stopou a nitkou, za níž se dá zatahat.
Jestli to někdo chce vzdát, tak teď je ta chvíle.
Během přepadení tady zůstane a pak půjde pryč.
Budete si povídat ještě dlouho?
Můj famfulín se zmenšuje, budu ho mít jako Helsinky.
Co říkáš o mým famfulínovi?
- To by stačilo. - Chceš vidět mýho famfulína?
Prosím.
Tak běž.
Další, prosím.
- Pindíčku. - Pojď.
Do toho.
- Ne, ne… - Jen do toho.
- Tak jo… - Pojď, Nairobi.
- Vždyť o nic nejde, ne? - Pojď, Nairobi!
Ta je ale sexy!
- Je opálená. - Sexy, sexy.
- Pokračuj ty. - Dobře.
Uvidíme, co ses naučila.
Tak tady je krkavice…
A když jsme si takhle hráli na doktory,
zjistila jsem, že Nairobi byla daleko zajímavější, než se zdála.
Srdíčko.
Aorta…
I když nikdo o nikom nic nevěděl…
Břišní aorta.
Nikdy by mě nenapadlo, že Nairobi měla syna.
Nebo dceru.
A tohle zřejmě byla jizva po císařském řezu.
Co děláš? Co to děláš?
- Kam to saháš? - Co je?
Kam se to koukáš?
- Co je? - Klídek.
Ne, ne. Ty ten fix snad sežereš.
- Co je? - Je trochu teplá.
Nevím, na co to sakra kouká. Na co koukáš?
Sama seš teplá. Bradavky jsi měla tvrdý jako kámen.
Jako kámen? Já tě…
To by stačilo!
A takhle začalo naše přátelství.
LA CASA DE PAPEL 5. díl - Trojský kůň
Raquel, volá ministerstvo vnitra.
Co jim mám říct? Raquel? Co jim mám říct?
- Raquel! Co jim mám říct? - Co?
- Ptají se, kdo dal rozkaz ke střelbě. - Já.
Řekni jim… že raněný je rukojmí.
- A polož ten zkurvenej telefon! - Vypadal jako únosce.
Žádal jsem o povolení. Naléhal jsem.
Inspektorko, přijímám zodpovědnost společně s vámi.
Inspektorko, záchranka je na místě.
Promluvíme si s únoscem.
Připravuji komunikaci s únoscem.
Museli jsme se rozhodnout. Byli už…
Vypadalo to, že je popraví. Museli jsme se rozhodnout, nebyl čas.
Ticho, prosím!
Profesore?
Stříleli jste na rukojmí.
Jeden z nich bojuje o život. Domnívám se, že voláte kvůli tomu.
Mám připravenou záchranku k převozu raněného.
Nikdo odtamtud neodejde.
Ten muž vykrvácí.
Díky kulce, kterou jste vystřelili vy.
Necháte ho umřít?
Pusťte tam aspoň lékařský tým.
Profesore, podívejte se…
Vím, že to byla moje chyba.
Ale když jeden rukojmí zemře, bude to pro vás stejná katastrofa jako pro mě.
Ujišťuji vás, že do pěti minut
se veřejnost dozví,
že ten muž zemřel, protože jste nedovolil, abychom mu zachránili život.
Dva chirurgové a jeden zdravotník s chirurgickým vybavením.
- Dejte mi vědět, až dorazí. - Děkuji.
Taky vás chci o něco požádat.
Raněný chce mluvit se svou ženou.
Samozřejmě.
Najděte ženu pana Romána.
Za jak dlouho tady může být lékařský tým?
Helikoptérou z La Paz, za 10 nebo 15 minut.
Přiveďte je! Hned!
Promiňte.
Můžete řídit?
Ano.
Potřebuju vypadnout, trochu se projet.
- Dobře. - Děkuji.
Raquel.
Co se děje?
Potřebuju přemýšlet.
Jeďte.
Nedívej se na mě tak. Nenechám tě samotnou.
Kde sakra je?
Ta mrcha utekla!
Už jdu.
Tady seš.
Povídej, drahá.
Budeš spát dnes večer doma?
Nevím, mami.
Proč? Děje se něco?
Mami…
Jsem…
Udělala jsem…
velkou chybu v práci.
Máš moc těžkou práci.
Tak mi to řekni. Neexistuje nic, co by bylo
tak vážné po pěti minutách povídání.
Byla jsem na víně s…
To zní dobře. S kým?
Znám ho?
Ne, mami. Ani já ho neznám.
Jde o to…
Když jsem se vrátila do stanu, nastala kritická situace
na střeše Státní tiskárny.
Myslela jsem si, že jeden rukojmí je v nebezpečí,
takže jsem dala…
rozkaz ke střelbě.
A schytal to nevinný člověk.
Jo, jo, viděla jsem to v televizi, drahá.
A teď nevím, co mám dělat.
Nevím, jestli mám zavolat jeho ženě,
udělat tiskové prohlášení, nebo odstoupit.
Nevím, co mám dělat, mami.
Pro začátek se uklidni a přestaň se obviňovat.
Nemají tam náhodou všichni masky a pistole
a nejde poznat, kdo je kdo?
Chtěla jsi jen chránit rukojmí, ne?
Drahá, co kdybys někomu zachránila život?
Co? To bys mi teď nevolala, ne?
No…
a taky…
jsem se doslechla, že chodíš s cizími lidmi
na skleničku.
Panebože, já… Nescházím se s cizími lidmi.
V životě máme tak málo času…
Dobře, mami, ale to teď není důležité.
Důležité je, že v práci jsem teď v kritické situaci.
Tak se na tu práci vykašli.
Proč nepožádáš, aby ti přidělili razítkování pasů,
aby sis mohla trochu užít? Sakra!
Nebo myslíš, že se v budoucnu
budete s únoscem držet za ruce
v domově důchodců? To určitě ne.
Ale možná, že s tímhle neznámým mužem…
Jen se směj, ale já moc dobře vím, o čem mluvím. Jsem už…
dvacet let vdovou a…
Čas nezastavíš, drahá.
Ani nevrátíš zpět.
- Vjíždím do perimetru. - Budu na to myslet, mami.
Kdybych se nevracela, tak si jdi lehnout, jo?
Dobře.
A ty si jdi
taky s někým lehnout.
RAQUEL SE LÍBÍ NEZNÁMÝ MUŽ
- Co tady sakra chceš? - No já... Předtím jsem to viděla a...
Zaujalo mě to.
Nevěděla jsem, co to je.
- Omlouvám se. - Dobře, omluva se přijímá.
Dobrou s kobrou.
Co děláš?
Necháš už toho? Nechci si povídat.
Kolik má let?
Tvůj syn.
Sedm.
Je mu sedm.
Kde je?
Se svým otcem?
Se svým otcem? To ne. Nikdy nebyl se svým otcem.
O jeho otci se nic neví.
Jak se jmenuje?
Axel.
Jmenuje se Axel.
To znamená "sekyra".
- Sekyra - Jo.
Protože je ostrej.
Jako jeho máma.
Ten kluk je přeživší.
Přežil už všechno.
Je jako korek uprostřed moře,
který se nepotopí.
Takovej on je.
Když mu byly tři...
musela jsem ho vzít z domu mé matky,
protože její muž...
mu dával kořalku, protože ho otravovalo, že brečel.
Tak jsem ho odvedla pryč.
Jen my dva, nepotřebovali jsme rodinu.
On a já.
A měli jsme se skvěle.
Ale zvorala jsem to.
Jednoho dne...
jsem musela jít prodat pilulky.
A...
Nechala jsem ho o samotě.
Pět minut.
Bylo to jen pět minut.
A on začal dělat virvál
se zkurveným Spidermanem.
Seru na Spidermana!
Chtěl být totiž superhrdina.
Vylezl všude. Byl jako opice.
Vylezl oknem na střechu.
Pak si vzal židli a vylezl na ni.
A křičel: "Mami!"
"Mami!"
Bylo mu tři a půl.
No samozřejmě za pět minut
jsem tam měla policejní hlídku, hasiče...
Všechny.
Chytli mě s pilulkami,
se záznamem v trestním rejstříku
a bez práce.
Tak jsem šla sedět.
A můj kluk začal putovat z jedné pěstounské rodiny do druhé,
z ruky do ruky.
A já nic.
Nic.
Nemohla jsem ho navštívit, ani mu zavolat...
Nic.
Potom mě pustili z vězení...
a nic.
Nedali mi ho.
Už jsi se s ním znovu viděla?
Nedovolí mi to.
Ale něco vím.
Víš, kde je?
- Kde? - Na Kanárských ostrovech.
Žije s rodinou, která má hotel.
Je v pohodě.
Přijdeš si pro něj?
Vezmu si ho...
a tím to hasne.
Vezmu ho na druhý konec světa.
Něco ti řeknu.
Tohle přepadení
nesmí nikdo posrat, ani já ne.
Jestli to někdo posere, tak ho zničím.
Ze všech plánů, které tu lidi mají,
ten tvůj...
je nejlepší.
Ještě na jednu věc se tě zeptám.
Máš ráda tequilu?
Jsou 4:03 ráno.
Zítra brzo ráno je hodina.
Plastické trhaviny.
Omlouváme se.
Bylo by dobré, kdybyste byly odpočaté.
- Nemohly jsme spát. - Do postele.
- Všichni spolu? - Každý do své.
To pyžamo vám moc sluší, Profesore.
Hned.
A ty... Ty s těma světýlkama.
Tenhle chlap mě hrozně rajcuje, strašně moc.
- Strašně mě rajcuje. - Vážně? Není to vůbec vidět.
Není to vidět?
- Strašně moc. - Tak mu to dej najevo.
Mně je blbě.
Sakra.
Mónico!
Co tady děláš? Zbláznila ses?
Bylo mi špatně.
Myslím, že mi nesedly ty léky.
Léky.
To bude těmi léky. Ano, to bude ono.
Panebože, úplně hoří.
Musíme ji odsud co nejrychleji dostat.
- Pomůžu ti. - Počkej.
Mohli byste mě… nechat o samotě?
- Na chvilku. - Jo.
Prosím.
Jak to s ní vidíš?
Ne moc dobře.
Vidím to s ní špatně.
Jestli jí tu kulku nevyndáme, tak je v hajzlu.
Klid, tati.
Bude v pořádku.
Proč jsi ji postřelil, sakra?
Protože Berlín ji chtěl zabít.
Neměl jsem na výběr.
Hajzl jeden.
Jestli chce někoho zabít, ať stiskne spoušť on, ne ty.
Přišli jsme krást, ne?
Ne někoho zabít. Ani zachraňovat životy.
Vždyť jsme úplní chudáci, sakra.
- Musí se navážet zrovna do nás. - Klid, tati.
Jen klid.
Mónico, už jsi skončila?
Ano.
- Jdeme. - Raquel, počkej chvíli.
Chci s tebou mluvit.
Chci se tam infiltrovat společně s lékařským týmem.
Ne. Někdo tam půjde, ale ne ty.
No jasně. Vždycky se najde někdo lepší než já, co?
Raquel, jsem odborník na střelné zbraně.
Můžu tam jít a jedním pohledem zjistit, kolik jich mají,
jaké to jsou typy a jestli jsou pravé.
Můžeme zjistit, kdo jsou ti lupiči.
Máš pravdu.
Půjdeš se mnou a budeš krýt lékaře.
A teď ti řeknu, jak to uděláme.
Předtím jsem slyšela výstřel.
Policie.
Vystřelili na jednoho rukojmí.
- Na rukojmí? - Ano.
Na koho?
Na koho policie vystřelila?
Na šéfa Státní tiskárny.
Na Artura?
Policie zabila Artura?
Ne. Nezabila ho.
- Je v pořádku? - Ano.
Je naživu?
- Je Arturo v pořádku? - Jo, je v pohodě.
- Určitě? - Určitě.
- Je v pořádku? - Přijde sem chirurg.
S vlastním týmem.
Budou ho operovat a zachrání ho, jasný?
- Budou ho operovat? - Jo.
Musíš mu říct, že jsem naživu.
Arturovi. Musíš mu to říct.
- Slyšíš mě? - Tady nikdo nikomu nic říkat nebude.
Protože se oba uzdravíte, rozumíš?
Tak se podíváme na tu ránu.
Jen klid.
Bude si myslet, že je to celé jeho vina.
Že jsem vzala ten telefon, protože mě o to požádal. A že za mou smrt může on.
Musíš mu říct, že jsem naživu.
A jeho dítě taky.
Jsi těhotná?
To je skvělý.
Gratuluju.
- Podej mi prosím propisku. - Dobře.
Kdy?
Děkuji.
Ángeli!
Chci, abyste věděli, že jsem se rozhodla jít dovnitř.
Využiji k tomu lékařského zásahu.
Vítám tato rozhodnutí, které děláte při projížďce sanitkou.
Ale má přítomnost zde se řídí výhradně přáním vlády,
která požaduje nenásilné řešení.
Ale copak?
Z CNI se najednou stal takový pacifista.
Nebyl jste to vy, kdo tam chtěl včera vtrhnout s tanky?
Chtěl jsem je překvapit. Co nejrychleji to ukončit.
Ale nyní je prioritou, aby nebyly žádné oběti.
Takže má rada zní: vyjednávat a čekat.
Musíte být pěkně naštvaný sedět tu celý den,
mít o sobě velké mínění a přitom neudělat jediné rozhodnutí.
Debatující o krizi s rukojmími.
Inspektorko, nehodlám vás urážet, protože chápu, že v jistém věku
nad vámi přebírají kontrolu hormony.
Znám to od své matky.
Kam jdete?
Jak zajisté chápete, musím o všem informovat.
Samozřejmě.
Až do této chvíle byli únosci vždy o krok před námi.
Měli všechno naplánované.
Až na tenhle výstřel.
První nečekaná věc.
A toho musíme využít.
Jediná možnost, jak se dostat dovnitř, aniž by nás zachytily jejich kamery,
je postupovat tímto podzemním potrubím, které vede přímo do suterénu.
Je to ventilační šachta.
Byla navržena před sedmi měsíci, aby odváděla horko z rotaček.
Je ve výstavbě.
Pravděpodobně o ní neví.
Potřebuji, aby tamtudy vnikli dva vaši muži.
Půjde zde přítomný důstojník García Lobo a já.
Dobře. Pan zástupce Rubio
doprovodí chirurgy a půjde tam jako zdravotník.
Je 18:09.
Seřiďme si hodinky.
V 18:15 tam půjde lékařský tým.
Podle vedoucího interní kliniky
bude operace trvat nanejvýš 30 minut.
Ale můžete ji protáhnout přesně do 19:00.
Až budou lékaři odcházet,
zaměstnají velkou část únosců, kteří je budou hlídat.
V tu chvíli Suárez a Lobo vniknou podzemím dovnitř.
Dostanou se tam průduchem ze sklepa.
Budou mít červené montérky a Dalího masky.
Infiltrují se mezi rukojmí.
Vyjde nám to, jedině když budeme naprosto přesní.
Inspektorko?
- Je tu žena Artura Romána. - Okamžik, prosím.
Suárezi, pusťte se do toho.
Vem si na starost lékaře. A buď opatrný.
Příprava na akci!
Co se stalo? Je můj manžel v pořádku?
Váš manžel je při vědomí a stabilizovaný.
Byl postřelen omylem.
- Postřelen? Jak to myslíte, postřelen? - Je raněný, ale naživu.
Jen klid.
Únosci nám dovolili přijít s chirurgy, okamžitě se podrobí operaci.
Promiňte, ale… nějak jsem vás neposlouchala.
Buďte klidná.
Všechno dobře dopadne.
- Posaďte se, prosím. - Děkuji.
- Můžete s ním mluvit hned teď? - Ano.
Nasaďte si je.
Almanso, nahrávej!
Musíme tu kulku okamžitě vyndat.
Udělej to ty, tati.
Seš klidnější.
Kde je operační sada, kterou nám dal Profesor?
- Je tam skalpel. - Má ji Berlín.
Sakra.
Požádat ho o ni by asi nebyl moc dobrej nápad, co?
Chirurgové! Běž jim ukrást nástroje. Dělej.
- Dobře. - Počkej, počkej!
Dej mu tenhle vzkaz.
Teď ti tu ránu vyčistím.
Jen klid. Budeš zase v pořádku.
Ano?
Profesore, je tady žena Artura Romána.
Dobře.
Arturo.
Jak se jmenuje tvá žena?
Laura.
Takové krásné jméno. Budeš si moci promluvit s Laurou.
Manželky slouží pro tyhle chvíle.
Povzbudí tě.
Nikdo si nevzpomene na svou ženu, když stojí ve dveřích
diskotéky zpitej pod obraz…
Ale když máš nějaký problém, nehodu nebo jen strach…
Tak se věci mění.
Teď si na svoji sekretářku nevzpomeneš?
Co? Ano?
Ne.
Ale kdo by teď myslel na milenky,
s děckama, který můžou potratit…
nebo zkrátka na nic?
- Ušetři mě přednášky. - Poslouchej mě.
Jestli řekneš něco podezřelýho, tak ti dám ránu z milosti
a tvoje žena ji uslyší v přímém přenosu.
Jasný?
Inspektorko!
Zapnuli jeden telefon.
Musíme ho napíchnout.
Chci vidět hlavní i selfie kameru.
Tady, tady.
Ahoj, zlato.
Arturo, miláčku, jak je ti?
Dobře. Jsem v pořádku.
- Byl to čistý průstřel. - Nemáme obraz.
Ani z hlavní kamery ani ze selfie. Zalepili je.
Teď sem pustí chirurgy.
Já vím.
Poslyš, už dlouho…
Už dlouho na tebe myslím…
A na všechno, co jsme udělali špatně.
Na to teď nemysli, zlatíčko.
Teď ne.
Navíc je to moje chyba.
Vím, že nám to neklape. Už dlouho nám to neklape.
Zanedbával jsem vás, tebe i děti.
Choval jsem se jako sobec.
Slibuju, že se všechno změní.
Už deset let říkáš, že chceš navštívit
svojí sestru v Austrálii.
Využít toho, aby se děti naučily anglicky.
A podívaly se na klokany.
To uděláme jako první, až se odsud dostaneme.
Dlužím ti to.
Udělám to pro tebe.
Tak moc tě miluju.
Všechny ty promrhané roky, kdy sem se honil za…
Myslel jsem, že záleží jen na penězích, postavení…
Zatímco jediná věc, na níž záleží, jsi ty.
Vždycky jsi to byla ty.
Od prvního dne, kdy jsem tě poznal.
Přísahám ti, že občas…
Když si na ten den snažím vzpomenout…
Tak si říkám, cos na mně sakra viděla, Mónico.
Lauro.
Teď mysli jen na to, aby ses odtamtud dostal.
Na to jediné mysli.
Miluji tě.
Miluji tě, lásko moje.
Jste v pořádku?
Uklidněte se.
Ty seš ale borec, Arturo.
Tvoje sekretářka… s bubnem.
Laurita na tebe čeká s dětmi v autě.
A ty, obklopený penězi jsi prostě legenda.
Berlíne!
Venku jsou lékaři!
Budeš mě muset omluvit.
- Ví všichni, co mají dělat? - Ano. Samozřejmě, že to ví.
Jste připravení?
Jsou připravení.
Mercedes!
Jsi připravená?
- Ano, pane. - Nechci, aby tady byla.
Río, odveď ji do kanceláře.
Nairobi.
Nasadíme si masky!
A za mnou! Rock and roll!
Vstupte.
Položte všechno na zem.
Zavřete dveře.
Pojďte blíž.
Ruce za hlavu, rozkročte se.
Prošacujeme vás.
Vyprovoď pána, prosím.
Dobře mě poslouchej.
Jeden ze zdravotníků je infiltrovaný policista.
- Který? - Ten s brýlemi.
Víš, co je třeba dělat.
- Samozřejmě. Jdeme na to. - Berlíne!
Musí to být hodinářsky jemná prácička.
Já vím.
Lidi!
Ten s brýlemi je policista.
Půjdou dovnitř.
Nevím, jestli to bude útok, nebo naléhavý případ…
Jestli to bude Červený kříž nebo poslíček s pizzou,
ale je jasné, že se nás pokusí infiltrovat.
A to bude naše příležitost,
abychom se jim pokusili dát Trojského koně.
Víte, co to je?
- Ne, ale dobře se to rýmuje. - Ne!
- Trojský kůň… - Vidím hlubokou tůň.
Sklapni a zkus se aspoň jednou soustředit!
Promiňte.
Omlouvám se.
Řekové byli ve válce s Trojany.
Jednoho dne Trójané našli před branami svého města
dřevěného koně. Obrovského dřevěného koně!
Nechali se svést svojí samolibostí a mysleli si, že je to dárek
od vzdávajících se Řeků. Takže otevřeli brány…
A vtáhli ho dovnitř.
Nevěděli však, že ten kůň byl dutý.
A plný řeckých válečníků.
Tu noc Trójané prohráli válku.
A přesně to uděláme i my.
Když se pokusí jít dovnitř
a budou si myslet, že vyhrávají bitvu…
Všechny kovové předměty položte na tenhle podnos.
Brýle.
Hodinky.
Jestli máte zbraně…
Mikrofony… Také vám radím, abyste je odevzdali.
Budeme sledovat jakýkoliv typ rádiové frekvence.
Taky se zujte se, prosím.
A teď si lehněte.
Na zem.
To je ono.
Jako švábi.
Vstaňte.
Nazujte si boty.
Vemte si jen brýle.
Budete je potřebovat.
A konečně… Vítejte. Vemte si své věci a pojďte za mnou.
Děkuji.
Překlad: Yusek Korekce: Mejsy