Kam jdeš?
Do Černobylu.
Ignatěnko. Vojenský záchranářský oddíl. Musím ho najít.
Je v Moskvě. V 6. nemocnici.
Jste tu kvůli tomu požáru?
Musíme mít z něčeho strach?
Ne.
Nesmí nad jádro.
Jaderná elektrárna ve Švédsku zjistila radiaci.
Evakuujte alespoň Pripjať.
Když se láva dostane do nádrží,
vodu to okamžitě přehřeje.
A způsobí obrovskou termální explozi.
A kdy to může nastat?
Přibližně do 48 až 72 hodin.
Ale máme řešení.
ČERNOBYL 3. díl
Je možné, že je ta voda už zabila?
Ano.
Co pak?
Když to nevyjde?
Dejte je na vůz!
Připojte hadice. Začněte čerpat!
MOSKVA, 6. NEMOCNICE 30. DUBNA 1986
ČTYŘI DNY PO VÝBUCHU
Jdu za manželem.
Vasilij Ignatěnko. Je to hasič z Černobylu. Mám propustku.
Černobyl?
Bohužel. Žádné návštěvy.
Ale major Burov mi řekl, že...
Bez výjimek.
Prosím, jedu sem až z Kyjevské oblasti.
Promiňte!
Promiňte! Promiňte!
Kdo jste? Co tady chcete?
-Mám propustku. -Sem nesmíte. Je to nebezpečné.
Jdu za manželem, Vasilij Ignatěnko.
Je hasič, z Černobylu.
Vím, kdo je Ignatěnko. Ale nesmíte.
Ale mám propustku. Já jsem...
Můžete k němu na půl hodiny. Ani o minutu víc.
A nesmíte se ho dotýkat.
-Rozumíte? -Ano.
-Pokoj 15. -Děkuji.
-Nejste těhotná, že ne? -Ne.
Tak tohle ti nenechám.
Ale podívejme.
Ne, počkej. Ještě jsem neskončil.
Ale ne, on je má.
Jo, to je dobře.
Jo.
Podívej, koho čerti nesou.
Co jsem říkal?
Před tebou se člověk neschová, co?
Pomalu. Pomalu. Dobrý.
Všichni jsme v pohodě. Nic nám není.
Jak se to mohlo stát? Kdo jim to poradil?
-Chcete říct, že já? -Někdo určitě.
Někdo rozhodl, že evakuační zóna má být 30 kilometrů.
I když víme, že tady... Cesium 137 v Gomelské oblasti.
To je 200 km odsud!
-Bylo rozhodnuto. -Na základě čeho?
Já nevím!
Promiňte, asi jsem trávil mnoho času v laboratoři.
Anebo jsem jen hloupý.
Opravdu to takhle chodí?
Neinformované, svévolné rozhodnutí nějakého aparátčíka,
které bude stát nevím kolik životů? Kariérního straníka?
Já jsem kariérní straník.
Pozor na ústa, soudruhu Legasove.
Soudruzi.
Máme vizuálně potvrzeno, že požár je téměř uhašen.
A poklesly také emise jodu 131 a cesia 137.
Dobře. Ano?
Ale stoupá teplota. A...
Je tu prudký nárůst zirkonia 95.
To je z obložení palivových tyčí.
To znamená co?
Začal se tavit reaktor.
Nechte mě!
-Nehýbejte se, musí být v klidu. -Jděte od něj. Má bolesti!
-Sem nesmíte. -Co se s ním děje?
-Vypadněte! -Pinzetu, prosím.
Tady nemáte co dělat!
2. KVĚTNA 1986
"POMOZTE NÁM", PROSÍ MOSKVA
Ano?
Dejte mi ho.
Tak?
Požár je skoro uhašen. Rezervní nádrže vyčerpané.
Podařilo se odstranit riziko termální exploze.
Dál?
Stav reaktoru se zhoršuje rychleji, než se čekalo.
Betonový obal vydrží šest až osm týdnů, ale potom...
Podle Legasova je 50% možnost,
že palivo pronikne obalem
a propálí se do spodní vody.
Kam ta podzemní voda jde?
Do řeky Pripjať.
A ta teče do Dněpru.
Takže hlavní zdroj vody pro zhruba 50 milionů lidí
a také pro plodiny bude nepoužitelný.
Doporučujeme instalovat pod obal výměník tepla,
sníží se teplota jádra a zastaví se tavení.
Ale bylo mi řečeno, že kvůli tomu potřebujeme...
... všechen kapalný dusík, který v Sovětském svazu je.
Aha. Dobře.
-Ano, a taky potřebujeme... -Dostanete vše, co je třeba.
-Je vám snad jasné, že... -Ano!
-Ještě něco? -Ne, ne, ne. Děkuji.
Ano. Chci se zeptat na zakázanou zónu 30 km.
Moment, kdo... Profesor Legasov? Jaká zakázaná zóna?
Drobnost, soudruhu.
-Předseda vlády Ryžkov nařídil... -Když nařídil, tak nařídil.
Soudruhu Legasove, jste tam z jediného důvodu.
Rozumíte? Abyste to zastavil.
O otázky nestojím. Chci vědět, kdy to skončí.
Jestli myslíte, kdy bude Černobyl bezpečný,
tak poločas rozpadu plutonia 239 je 24 000 let.
Snad se dá říct: "Toho se nedožijeme."
Měli bychom se projít.
Je pozdě. Jsem unavený.
Projdeme se.
Co ode mě chcete? Omluvu?
Nebudu jenom sedět a...
Co se stane našim klukům?
Kterým klukům? Potápěčům?
Potápěčům, hasičům, těm z řídicího sálu.
Co s nimi udělá radiace? Přesně.
Při vystavení tak silnému ionizujícímu záření
se rozpadá struktura buněk.
Naskočí puchýře, kůže rudne, pak černá.
Následuje období latence.
Okamžité příznaky ustoupí. Pacient se zdánlivě zotavuje.
Dokonce uzdravuje. Ale ne.
To obvykle trvá den nebo dva.
Pokračujte.
Pak se začne projevovat poškození buněk.
Odumírá kostní dřeň.
Selhává imunitní systém,
orgány a měkké tkáně se začínají rozkládat.
Tepny a žíly se otevírají jako síto,
takže není možné ani podat morfium proti bolesti.
A ta je nepředstavitelná.
Potom do tří dnů až tří týdnů zemřete.
Tak to se těm klukům stane.
A co my?
Dostali jsme silnou dávku, ale zase ne moc.
Buňky nám sice nezničí,
ale může nastat poškození DNA.
Takže za čas rakovina.
Nebo aplastická anémie.
Obojí smrtelné.
Aha...
Takže jsme asi dopadli o trochu líp, Valeriji.
Ty už jsem viděl.
Tak už víte, proč jsme se šli projít.
Na pracovišti je nejspíš odposlech.
Na pokoji. Dokonce i na záchodě.
Jsou tady celou dobu.
Jistě, že tady jsou celou dobu.
Když jsme je teď viděli,
tak proto, že chtějí, abychom to věděli.
Víte o tom?
Palivo se taví rychleji, než jsme předpokládali.
Já vím. A mám plán.
Výměník tepla, doufám.
Ano.
Chtěl jsem se vás na něco zeptat, soudružko.
Ale vy si stejnou otázku určitě kladete sama.
Proč to vybuchlo.
Pořád to přepočítávám.
Uvažuju nejhorší situaci v reaktoru RBMK
a pokaždé mi vyjde totéž.
Což je?
Není to možné.
A přece.
Tady to nevymyslíte.
Na papíře ne.
Všichni z řídicího sálu, Ďatlov, Akimov, Toptunov,
jsou v Moskvě. V 6. nemocnici.
Musíme přesně zjistit, co se tehdy v noci stalo.
Chvíli za chvílí, krok za krokem.
Jděte. Dokud jsou naživu. Ptejte se.
Když se nedozvíme, jak se to stalo, stane se to znovu.
Chomjuková.
Opatrně.
TULA, RUSKÁ SFSR 3. KVĚTNA 1986
Ale jdi do prdele.
A co tohle?
Je to velké jako dům,
spálí to 20 litrů nafty za hodinu,
šíleně to kouří a dělá kravál
a krájí to jablka na třetiny.
Sovětský stroj na krájení jablek na čtvrtiny.
-Kdo tady velí? -Vedoucí jsem já.
Jsem Šadov, ministr uhelného průmyslu.
My víme, kdo jste.
Kolik máte lidí?
Teď ve směně 45. Celkem sto.
Všech sto lidí si vezme věci a sednou na náklaďáky.
Jo?
A kam se jede?
To je tajné.
Jo, můžete. Začněte střílet.
Ale na všechny vám náboje nevystačí.
Někoho zabijete,
ale ti, co zbydou, vás rozmlátí na sračky.
-Tak s námi nemluvte! -Držte huby!
Tohle je Tula. Ten důl je můj.
Napřed nám musíte říct proč.
Jedete do Černobylu.
Víte, co se tam stalo?
My kopeme uhlí. Ne mrtvoly.
Reaktorové palivo se může propálit do země
a otrávit vodu od Kyjeva po Černé moře. Všechnu.
Navždy, říkají.
A vy tomu musíte zabránit.
A jak to máme udělat?
To mi neřekli. Protože to nemusím vědět.
Vy to musíte vědět? Nebo vám to už stačí?
Teď vypadáš jako ministr přes uhlí.
Vasjo?
Ne, ne, ne.
Řekli nedotýkat se.
Je to nebezpečné.
Oni na tebe sahají.
Když můžou oni, můžu i já.
Co ostatní?
Dali je do zvláštního pokoje.
Neřekli mi kam.
Můžeš rozhrnout závěs?
Rozhrň závěs.
A řekni mi, co vidíš venku.
Řekni mi všechno.
Vidím Rudé náměstí.
A Kreml.
Spasskou věž, mauzoleum.
Vidíš Vasila Blaženého?
Ano.
Ano, je krásný.
Já ti to říkal.
Řekl jsem, že tě vezmu do Moskvy. Nebo ne?
Ano.
Děkuji.
Ty hnusy jíst nebudu.
Chci něco jiného.
Nejsem sestra, soudruhu Ďatlove. Jsem nukleární fyzička.
Tak soudružko nukleární fyzičko,
jestli nemáte chleba, máslo a kaviár,
jděte laskavě do prdele.
Cože?
Já to neumím, Borisi.
Lhát.
Byl jste někdy s horníky?
Ne.
Poradím vám. Říkejte pravdu.
Oni pracují ve tmě a všechno vidí.
Andrej Gluchov. Vedoucí party.
Funguje to?
Tak trochu.
Samozřejmě.
Tak o co jde?
Sem pod ten beton musíme instalovat
výměník tepla s kapalným dusíkem.
Z vnitřku budovy se tam nedá dostat,
takže se musí jít spodem.
A co je nad tím betonem?
Jádro atomového reaktoru, které se taví.
Co? Jako...?
V podstatě.
A spadne to na nás?
Když to stihnete za šest týdnů, tak ne.
Rozměry?
Tady začnete
a vykopete tunel 150 metrů až sem,
tady vyhrabete prostor 30x30 metrů pro výměník.
A protože musíme co nejmíň narušit zeminu nahoře,
nejde použít těžká mechanizace. Musí se to udělat ručně.
Potřebujeme víc lidí. Nejmíň 400.
Musíme dělat nepřetržitě.
Jak chcete ten tunel hluboko? Šest metrů?
-Dvanáct. -Dvanáct?
-Proč? -Pro vaši bezpečnost.
V té hloubce budete chránění před většinou radiace.
Vstup do tunelu nebude 12 metrů pod zemí.
Ne.
A teď taky nejsme 12 metrů pod zemí.
Ne. Nejsme.
Máme tu nějaké nářadí a do půlnoci přivezou další.
-Ráno můžete začít. -Ne, začneme hned.
Nechci, aby tu chlapi byli o vteřinu déle, než je nutné.
Kdyby to fungovalo, tak to nosíte.
Všichni jsou takoví?
Všichni jsou takoví.
6. KVĚTNA 1986 DEVĚT DNŮ PO VÝBUCHU
-Ano? -Kolik tam je?
50 stupňů.
Kurva.
Hej!
Hele, ty!
Potřebujeme větráky.
Za jakým účelem?
Jak to myslíš za jakým účelem?
Na kopání toho zasranýho tunelu. Mluví s tebou někdo?
No, no, no, soudruzi!
Dole je 50 stupňů.
Bez masky se nedá dýchat. S maskou se nedá dýchat.
Je tam jako v peci. Potřebujeme ventilaci.
Větráky zvednou prach. A dostane se vám do plic.
Mně leze prach do plic už 20 let.
Tenhle prach ne. Bohužel. Pro vaše dobro větráky nebudou.
Jsem Uljana Chomjuková.
Jaderná fyzička z černobylské komise.
Musíte mi říct všechno,
co se stalo té noci při nehodě.
Nevadí to?
Ne.
Chci to říct.
Dobře.
Oficiálně jste byl...
Jsem Leonid Fjodorovič Toptunov.
Starší hlavní inženýr řízení reaktoru
v jaderné elektrárně Černobyl.
Starší inženýr?
Kolik je vám let?
Pětadvacet.
Ljusjo? Ljusjo?
Ano, jsem tu, jsem tu.
Jste tady celou dobu?
Nikdo neřekl, ať jdu pryč.
Já to řekla.
-Řekla jsem půl hodiny! -A kde pořád jste?
Když má bolesti? Když se mu boláky lepí na košili?
Když se pětkrát za noc podělá?
Pečovala jsem o něj? Kde pořád jste?
V severním a západním křídle,
kde jsou desítky pacientů z Černobylu, stejných jako on.
-Není tu pro vás bezpečno. -Je to můj manžel.
Teď už ne, teď je něco jiného. Rozumíte tomu?
Je pro vás nebezpečný.
Je popálený.
Jděte domů.
Prosím.
Už to nebude dlouho trvat. Já...
Nechci, aby umřel sám.
Budete pořád za závěsem.
Nebo vás nechám vyvést.
Ljusjo?
Ano, lásko moje?
Je den?
Ne, teď je noc.
Asi se mi něco zdálo.
A je to pryč.
Vasjo?
Budeme mít dítě.
Požár je uhašen.
Je to, Valeriji!
Horníci neuvěřitelně postupují.
Říkají, že budou hotoví za čtyři týdny.
Čtyři týdny, věřil byste tomu?
Já vím, práce neskončila.
Ale je to začátek konce.
Nerad ruším, soudruhu náměstku, ale...
Horníci.
Co je?
Nedali jste větráky. V šatech je horko.
Tak kopeme postaru. Jak rubali naši tátové.
Ale ty blbý čepice máme. Co chcete?
Takhle ale nejste chráněni...
Chcete říct, že na tom záleží?
Až to skončí, bude o ně postaráno?
To nevím.
Vy nevíte.
Takže výkon se zvýšil ze 200 na 400 megawattů.
Ano, velmi rychle.
Proč jste nezahájili nouzové zastavení?
Proč jste nezmáčkli tlačítko AZ-5?
Zmáčkli.
Hlásil jsem zvýšení Akimovovi a on to zmáčkl.
Leonide, to není možné.
Zmáčkl to.
Přísahám.
Viděl jsem to.
A pak to hned vybuchlo.
Cože?
-Kde leží Akimov? -Pokoj 27.
Zmáčkl jsem to, před výbuchem. Před ním.
Proč?
Proč se to stalo? Já to vypnul. Zmáčkl jsem AZ-5.
Děkuji, soudruhu Akimove.
Udělal jsem to správně.
Vstaňte! Vstaňte! Jděte pryč?
Nechtě mě! Přestaňte!
-Jděte pryč! -Nechte toho!
Vy jste ji tam pustila? Za ten závěs? Sahat na něj?
-Víte, že je těhotná? -To není pravda!
-Co jste udělala? -Co to tady je?
Kde má ochranu? Víte, s čím si zahráváte?
-Samozřejmě ano. Prosím, já... -Ne!
-O tomhle se někdo dozví. -Počkat!
O tom se někdo dozví. Rozumíte? Dozví se o tom všichni!
O čem se všichni dozví?
Jsem z oficiální černobylské komise.
Mám souhlas Valerije Legasova.
Prověřte si to. Jmenuji se Uljana...
My víme, kdo jste.
O čem se všichni dozví?
MOSKVA 7. KVĚTNA 1986
-Poznámky máte? -Ano.
-Chomjuková byla v noci zatčena. -Cože? Proč?
Nevím.
-Bylo to...? -Ano, bylo. Dělám na tom.
-Borisi... -Dělám na tom.
Co ode mě ještě chcete? Srovnejte si kravatu.
Přijmou vás.
Po tisících vzletů
naše statečné posádky vrtulníků úspěšně uhasily požár.
Horníci se hrdinně snaží zajistit,
aby se palivo nedostalo do spodní vody.
A navíc už nehrozí další výbuch.
Sovětský lid čelil nebezpečí a uspěl.
A jeden každý z přítomných si zaslouží uznání.
Na závěr, profesor Legasov a já jsme bděle hájili
bezpečnostní zájmy státu.
A po nešťastném úniku informací
těsně po nehodě
už nejspíš nedošlo k dalším chybám.
Soudruhu Čarkove,
nejpřísnějším nárokům KGB jsme doufám vyhověli.
-Ano. -Děkuji.
Profesor Legasov teď promluví o zbývajících úkolech.
Děkuji.
Soudruh náměstek Ščerbina sdělil dobré zprávy. A to je dobře.
Přímé nebezpečí skončilo.
Ale teď bohužel musí začít dlouhý boj.
Je tam obrovské množství radioaktivních trosek
a kontaminace zasáhla území o rozloze zhruba 260 km čtverečních.
Celou tuto oblast je třeba úplně evakuovat.
Musíme to zajistit ve všech městech a vesnicích.
Všechna zvířata, která v zóně ještě přežila,
domácí i divoká, je třeba považovat za kontaminovaná
a musí být zničena,
aby se zabránilo šíření radiace a chorob.
V nejbližším okolí Černobylu
absorboval každý kámen, každý strom
i samotná půda
nebezpečné množství radionuklidů,
které při ponechání na místě bude roznášet vítr a déšť.
Proto je třeba vykácet celé lesy.
Je třeba sejmout horní vrstvu zeminy a zahrabat ji dolů.
Na ploše přibližně 100 kilometrů čtverečních.
A konečně...
Musíme kolem elektrárny
vybudovat ochrannou obálku,
což bude samozřejmě nesmírně...
Budou mrtví.
Jaký čas a kolik lidí požadujete?
Likvidační práce odhadujeme na tři roky
a přibližně 750 000 lidí,
a to včetně lékařů a stavebních inženýrů.
Kolik mrtvých?
Tisíce.
Možná desetitisíce.
Začněte ihned.
-Soudruhu Čarkove! -Valeriji!
Ano, soudruhu profesore?
V noci byla zatčena moje kolegyně.
Nechci být neuctivý, ale zajímalo by mě, jestli víte proč.
Promiňte. Nevím, o kom mluvíte.
Zatkla ji KGB.
A vy jste první náměstek předsedy KGB.
Jsem. A proto se už zatýkáním nemusím obtěžovat.
Ale obtěžujete se naším sledováním.
Soudruh náměstek je zaneprázdněn a...
Ne, ne, to je zcela pochopitelné.
Soudruhu, jistě víte, že se o nás říká leccos.
Když to slyším, i já jsem šokován. Ale nejsme takoví, jak se říká.
Ano, někdo vás sleduje.
A toho zase sleduje někdo jiný.
Vidíte je?
Sledují mě.
V KGB má každý zodpovědnost. To je vše.
Jistě víte, co děláme.
-Vy nám nedůvěřujete? -Ovšemže ano.
Ale znáte to staré ruské rčení? "Důvěřuj, ale prověřuj."
A Američané si myslí, že to vymyslel Reagan!
Chápete to?
Rád jsem si s vámi pohovořil.
Potřebuju ji.
A ponesete za ni zodpovědnost?
Tak vyřízeno.
-Jmenuje se... -Vím, kdo to je.
Na shledanou, soudruhu profesore.
Tak to kupodivu dopadlo dobře.
Chováte se jako naivní idiot.
A naivní idioti nejsou nebezpeční.
Přijdu, až budou hotové papíry.
-V pořádku? -Neubližovali mi.
Pustili těhotnou ženu do pokoje... Ale to je jedno.
Jsou to blbci. Já jsem blbá.
Ďatlov nechtěl mluvit.
Akimov ano, Toptunov ano, ale...
Valeriji, Akimov...
On nemá obličej.
Chcete přestat?
Myslíte si, že můžu?
Může se palivo opravdu propálit betonem?
Nevím. Na 40 procent možná.
Já řekl na 50.
Ale ta čísla stejně znamenají totéž: "Možná."
Možná se jádro propálí do spodní vody.
Možná, že horníci, které jsem poslal
podkopat reaktor, zachrání miliony lidí.
Možná je zbytečně zabiju.
Já už to nechci dělat.
Chci skončit.
Ale nemůžu.
Ani vy si nemůžete vybírat, stejně jako já.
Řekl bych, že navzdory hlouposti, lžím,
dokonce i tomuhle,
vás něco nutí.
Problém byl stanoven,
a vy nepřestanete, dokud nenajdete řešení.
Protože jste taková.
Takže šílenec.
Vědec.
Víte, že prováděli bezpečnostní zkoušku?
-Ano. -Je tu ale ještě něco.
Akimov řekl, že reaktor vypnuli, a Toptunov to potvrdil.
Zmáčkli AZ-5.
-Asi ne dost včas. -Ne.
Řekli, že Akimov zmáčkl AZ-5 a reaktor vybuchl až potom.
Kdyby to řekl jenom jeden,
pomyslím si, že se spletl nebo se mu to zdálo.
Ale oba se shodli. Tvrdili to pevně.
Soudruhu?
-Je to podle vás možné? -Mně to přijde nesmyslné.
Asi bych to říkala taky, kdybych chtěla zakrýt svoje chyby.
Ale?
Já jim věřila.
Tak za tím jděte.
Musíme prozkoumat všechny možnosti.
I nepravděpodobné.
Ať se provinil kdokoli.
Vrátím se do nemocnice
a znovu vyslechnu Akimova a Toptunova.
Jestli jsou pořád při vědomí.
Nejsou.
Chomjuková!
České titulky Vladimír Fuksa SDI Media ČR 2019
www.Titulky.com